- Kom nu, mamma. Du är för långsam. - Och du är för ung.
Min vackra, stora flicka. När vi kommer hem ska jag laga nåt gott.
- Vad händer? - Det vet jag inte.
- Isabella, är ni oskadda? - Ja, men vi är rädda.
Hoppa in.
Sväng till vänster.
Snabbare.
Vi måste köra snabbare.
Mamma, mamma, mamma...
NEAPEL, ITALIEN
Sätt lite fart.
- Ingen sa nåt om alla trapporna. - Det är en del av charmen.
- Är det här att resa lätt? - Jag visste inte vad jag skulle lämna.
- En hel vecka i Italien! - Vad har du tagit med dig?
En massa böcker. Vi ska ju se Pompeji.
Det är så mycket att läsa in. Geologi, historia...
- Jag fattar. Ge henne din läsplatta. - Du kan ju höja min veckopeng.
- Hon bråds på dig. - Du är för smart för ditt eget bästa.
- Häftigt. Det är ett loft. - Häftigt, ännu mer charm.
Flera trappor. Hur många sovrum?
- Åh, nej. - Det blir kul.
Jag är jätteglad för hur det utvecklat sig.
- Säg hej, pappa. - Hej.
Mamma.
Mykaela och jag får hänga med på din tjänsteresa.
Vi får en veckas semester och får se alla platser hon drömt om.
Och du får ditt drömjobb.
- Ja, jag vet. - Det kommer bli helt perfekt.
- Vad är det? - Jag har lite jetlag.
- Jag ser att det är nåt. - Jobbet är viktigt för mig... för oss.
Det är en stor möjlighet. Du får ditt eget internationella säkerhetsbolag.
Du kommer att klara det med bravur.
Hör på...
Du blir här i tre månader och sen kommer du hem...
...och vi behöver inte oroa oss för pengar igen.
Min presentation... Den kräver mer jobb.
Sluta nu. Du har jobbat på den i veckovis.
Det är det här du gör. Det är den du är.
Den är verkligen bra. De kommer att älska dig.
- Vad skulle jag göra utan dig? - Ingenting.
- Är du klar? - Det kan du tro.
Välkommen. Mina damer och herrar, ställ er på kö.
- Synd att jag inte kan följa med. - Nån måste ju dra hem brödfödan.
- Kom nu, mamma. - Pompeji sticker ingenstans.
Vi ses ikväll. Lycka till. Jag älskar dig.
- Prinsessan... Har du inte glömt nåt? - Hej då, pappa. Lycka till.
- Vi ses ikväll. - Uppför dig ordentligt.
En liten skakning. Det är helt normalt i Neapel. Det är över nu.
Säkert. Ett ögonblick.
Ni behöver inte åka. Stanna här och se Neapel.
- Vill du fortfarande dit? - Ja, hur ofta får man se Pompeji?
Okej. Oroa dig inte. Jag tar hand om oss.
- Det vet jag. - Biljetter?
Ta hand om din mamma. Innan jag glömmer det.
Ta med de här utifall. Det är satellittelefoner.
Med GPS-spårning.
- Helt ärligt, Jeff... - Jag fick dem billigt.
Du blir alltid så överbeskyddande.
Smartphones kan laddas ur och det kan vara dålig täckning...
- Det är så många saker... - Vi tar med oss dem. Lediga.
Kom nu, mamma.
Du... bekymrar dig för mycket.
Ta det lugnt med det fingret.
- Paul... - Jag hade sett fram emot en cappuccino.
Vi skulle inte ha försovit oss.
Hej! Kul att se er. Ni är precis i tid för att drivas in till boskapståget.
Välkomna.
- Han blir sur när han inte fått kaffe. - Ingen fara. Vi gillar indrivningen.
- Mu... - Mamma...
- Jag heter Christine. Det här är Paul. - Lynne och min dotter Mykaela.
- Vi sitter i samma båt, eller buss. - Från ett vrak till en ruin.
Vilken rolig kille.
Varsågod och stig in. Välkomna.
Kom... Välkomna till Pompeji!
Alla vet väl vad som orsakade att Pompeji blev en ruinstad.
Ja, vulkanutbrottet. Och där ser ni henne.
Berget Vesuvius.
Ja, vulkanen exploderade och täckte staden med aska.
Kan nån säga när vulkanen exploderade och Pompeji ödelades?
- Ja, fröken? - År 79 e.Kr.
Perfekt, fröken. Kan du berätta mer om Vesuvius?
Det är antagligen världens farligaste vulkan.
Tre miljoner människor bor i dess närhet.
Namnet kommer från grekiska eller latin och betyder, "okuvlig".
Strålande. Se er omkring.
Vesuvius har haft mer än 50 utbrott.
Utbrottet 79 e.Kr. Var naturligtvis det mest berömda.
"Askan flöt över jorden" skrev ett vittne, "och bäddade in staden i mörker"-
- "likt mörkret från oupplysta rum".
2000 människor dog och staden låg öde i nästan lika många år.
Först 1748 upptäckte några forskare platsen-
- och fann att under ett tjockt lager aska låg Pompeji intakt.
Följ mig!
Sätt fart!
Se upp!
- Hej, älskling, kände du det? - Ja, det gjorde vi.
Är allt som det ska?
Några ruiner kollapsade och en del skadades.
- Är du och Mykaela okej? - Ja, vi mår bra.
Oroa dig inte för oss.
- Jag kommer och hämtar er. - Nej, älskling, vi har det bra.
Vi är lite omskakade bara. Vi åker nog snart tillbaka till stan.
- Är du säker på det? - Helt säker.
Jag vill inte att du missar det där mötet.
Mykaela vill prata med dig. Vi ses i kväll.
- Hur är det med er? - Finns det kaffe nånstans?
Jag älskar dig.
- Hej, pappa. - Hej, prinsessan. Är allt bra?
- Ja, jag mår bra. - Men...
Vad är det?
Det stod i tidningen att det hade varit ett utbrott på Galapagos.
Det är uppmätt seismisk aktivitet överallt.
Men... Jag har läst att det alltid är aktivitet intill en vulkan.
Tror du att du och mamma är i fara?
Jag vet inte... Nej, det är ingen fara.
- Jag är bara lite paranoid. - Det är ingen fara, prinsessan.
- Jag ringer när jag är klar. - Det är lugnt, pappa. Ta det lugnt.
Mamma och jag har koll på läget. Lycka till.
- Tack. Ta hand om er. - Hej då, pappa.
Glöm inte att ha satellit...
Hallå? Hallå...
- Är allt okej? - Ja.
Mr Pierce, välkommen. Victtore Fabricio, vice produktionschef.
- Kalla mig Jeff, sir. - Bra. Mr Rosso och de andra väntar.
Gianni? Hur kommer vi härifrån?
Är ingången spärrad går vi till Porta Sarno vid amfiteatern.
Det är på andra sidan staden.
Den här vägen.
Lynne, jag är förvånad över din dotters kunskap om staden och vulkanen.
Ja, hon förvånar oss alla. Det är helt säkert.
Varför är du så intresserad av vulkaner?
Min far var utlokaliserad av marinen när jag var barn.
När han for iväg läste jag om de ställen där han var utstationerad.
Landens kultur, geologi...
När jag lärde mig om det kändes han inte så långt borta.
Ju mer jag läste ju mer insåg jag att jag älskade att lära mig nåt om Jorden.
Medan andra lekte med dockor lekte jag med stenar.
Det finns mycket att studera i Italien. Du kan bo här när du blir geolog.
Jag vill gärna bo i Italien.
- Det var väl ett litet? - Vi kanske borde...
Sätt fart!
Spring!
Jag kan få det i drift på tre månader.
Det låter som en bra plan.
Min Gud! Vesuvius!
- Har ni en helikopter? - Ursäkta?
Har firman en helikopter?
Jag måste låna en.
- Min familj är i Pompeji. - Du kan inte låna den.
Om du försöker kämpa mot Vesuvius, så dör du. Jag lovar.
Lyssna på mr Rosso. Du kan inte åka till Pompeji.
- Mykaela? - Mamma... Det är allvarligt.
- Älskling, är du där? - Vi har det bra, men vulkanen...
Det vet jag. Se till att komma i skydd. Jag kommer snart.
Mår ni bra?
- Jag tror inte du ska det. - Jag kommer och hämtar er.
Jag älskar dig, Jeff, men...
- Lynne? - Jeff...
- Lynne! - Jeff!
Kom inte hit, Jeff!
Flytta på er. Tack.
Ursäkta.
- Jag måste igenom här. - Vänd om. Ingen kommer förbi.
Min fru och dotter är i Pompeji. Jag ska förbi.
Ingen ska till Pompeji nu. Hoppa in i din bil.
Jag måste dit.
- Tillbaka till bilen nu. - Ta det lugnt.
Sätt dig i bilen, annars griper jag dig. Nu!
Du spelar Nintendo.
Carlo, jag kommer snart. Kom igen!
- Carlo. - Det har ingen kallat mig på ett tag.
Kul att träffas, trots omständigheterna.
Så fort du ringde skickade jag en förfrågan till regeringen.
Det går inte, är jag rädd. Pompeji är stängt.
Hela området är avspärrat. Napoli evakueras snart.
Det gäller min fru och min dotter.
Jag förstår. Jag har inte glömt att jag står i skuld till dig sen Kandahar-
- men det här är en internationell kris och fanns det en möjlighet...
Det finns det alltid. Du har inflytande.
Det hade jag när jag var Carlo-
- men nu är jag överste Dylard, en kontorsnisse.
Du är densamme. Kom igen nu, Carlo!
Det är nåt annat som du inte känner till.
- Hur illa är det? - Jag har talat med tekniska ledningen.
Pompeji blir täckt av 20 meter lava inom fyra timmar.
Jag är ledsen.
- Kom igen. Hoppa in. - Vart ska vi?
Vart ska du? Du kan inte stoppa den förbannade vulkanen.
Kom!
Ner!
Rör det inte! Spring!
Här!
Kom nu!
- Är det säkert? - Säkrare än härute.
Därborta.
Det ska nog gå.
Mamma.
Jag klarar mig.
Det ser illa ut.
Herregud.
Du vet väl att du får samma svar av dessa män?
- Jag måste ändå försöka. - Men får du det väntade svaret...
...träffas vi här om en timme. - Okej.
- Vad har du i tankarna? - Plan B, om din plan A inte fungerar.
Jag är inte den ende i Italien som är skyldig dig en tjänst. Lycka till.
Bra...
Nästa gång jag föreslår kaffe, så går vi och tar en kaffe.
- Låt mig hjälpa dig. - Tack.
- Varsågod. - Du räddade mitt liv.
- Vi var bara i närheten. - Tack.
Jag är Naveen, och det är Rashida.
- Lynne. - Mykaela.
- Tack. Vilken jävla dag. - Absolut.
I morse sa Naveen att det kanske skulle hända nåt stort i dag.
Jag och min stora käft. Varsågod.
Tack.
Nästa gång skippar jag naturkatastrofer.
- Om det blir en nästa gång. - Paul!
Jag kan inte vara den enda som tänker så.
- Hej... Är du okej? - Ja, det tror jag.
Det var tur att du hittade stället. Precis vad pappa sa.
Det var bra gjort, gumman.
I teorin är vi säkra här. Det höll ju för senaste utbrottet.
- Det är värre den här gången. - Kan det bli värre?
Vi vill inget hellre än att hjälpa er fru och dotter.
- Jag ber bara om transport. - Jag tvivlar inte på er förmåga.
Men det är inte så lätt. Det är det verkligen inte.
Regeringen har beslutat om att spärra av området totalt.
Ingen kommer in, speciellt inga civil och inga legoknektar heller.
- Det kan vara en hemlig operation. - Vi tänker på er säkerhet.
- Det handlar om min fru och dotter. - Vi talar om ett vulkanutbrott.
- Jag har gjort det gjort det tidigare. - Jag vill gärna hjälpa er.
Men ingen av oss kan stoppa en vulkan.
Vi får nu rapporter från Hawaii, där vulkaner stiger upp ur havet...
Pompeji är borta om tre timmar. Nu gäller det er säkerhet.
Mer kan jag inte göra. Beklagar.
- Ni tänker alltså inte hjälpa mig. - Jag kan inte, mr Pierce.
Vi lämnar Neapel om en halvtimme. Är ni smart, följer ni med.
Om inte... Gud hjälpe dig...
- Ni har allt i ryggsäckarna. - Det är hela vårt liv.
Vi har rest runt i Europa i tre månader.
Naveen är svår att övertala när han fått en idé i huvudet.
Jag märker inte att du försöker.
- Är ni gifta? - Inte ännu, nej...
Det är komplicerat.
- Har du nån täckning? - Nej.
Du borde du spara på batteriet, tills det blir täckning.
- Vad håller du på med? - Jag jobbar på en reseblogg.
Jag flyger runt världen och fotar turistfällor.
Det är första gången jag är i Italien. Det är spännande.
Hej... Hörde ni det?
- Vadå? - Jag kan inte höra nåt.
- Det har tydligen stoppat. - Det tror jag inte.
- Nå? - Jag är visst ensam.
Nej, det är du inte.
- Du är snabb. - Bra killar har vänner.
- Vi är inte så många. - Kunde inte kontorsnissen få fram fler?
- Trevligt att se dig, soldat. - Kapten Pierce.
- Kolla vad katten kom in med. - Alltid villig att jobba.
- Då är jag inte ensam. Cane. - Vi sviker dig aldrig, chefen.
- Det gamla gänget är samlat. - Har vi ett problem?
- Ja, stort som ett berg. - Din familj?
De är vid vulkanen. Vi ska hämta hem dem. Kom igen.
- Jag finner inte ord... - Jag står fortfarande i skuld.
- Det var en sak till... - Fram med det.
Kan du skaffa fram en militärhelikopter?
Är du inte klok? Jag är Nato-officer, jag ställs inför krigsrätt.
- Du har rätt. Jag löser det. - Det är jag säker på.
Lycka till.
Det blir middag när ni kommer hem... Om ni kommer hem...
- Utrustning? - Allt, men vi saknar transport.
Vi måste ha en helikopter, så vi kan hämta ut dem.
Vi behöver ett ställe att landa på. Vi måste kunna handla snabbt.
- Det är en krigszon därute. - Jag kan be britterna om hjälp.
Vi har inte tid. Kom igen!
Vi ska alltså skaffa en helikopter.
- En civil lösning är uteslutet. - Några förslag?
Den blicken känner jag igen. Vad har du i tankarna?
Nåt Carlos inte kommer att gilla.
Om det kommer fler skalv i den storleken så håller nog inte huset.
Vart kan vi ta vägen? Du har ju läst om vulkaner.
Kan du tänka på nåt ställe som är säkrare?
- Fan. Har du Pomopejikartan? - Ja, det har jag.
Okej, låt oss se...
Vi är här. Vi ska hit bort.
Vi måste röra på oss nu. Vi måste dit innan nästa fas.
- Vad händer då? - Det vill du inte veta.
- Berätta. - En värmevåg.
- Hur varmt blir det? - Tillräckligt.
Sätt fart nu!
Mamma, spring!
Här... Ta det bara.
Paul!
- Vart är vi på väg? - Till ett ställe med transport.
- JFC Napoli? - Är inte det en Natobas?
En italiensk postering. Det blir tufft.
Det är så jag gillar det.
Kom igen nu. Sväng till höger här.
Kom igen! Vi har bara några timmar på oss.
Vänta. Vi tar en titt.
Vi hjälper honom med bilen.
Jeff, kan du höra det?
Vi kanske borde ha stannat hemma.
Vi måste röra på oss.
Kör! Kör!
Nu kommer det inte fler stenar.
- Det är bra, eller hur? - Jo, om man inte vill bli träffad.
Vi måste fortsätta framåt.
- Hur långt är det? - Inte så långt.
Taket är helt. Kom in hit.
- Det liknar en dödsfälla. - Vi kan se ingången härifrån.
- Varför kan vin bara inte fortsätta? - Vi har inte tid.
När värmevågen kommer kan vi inte fly från den.
- Ska vi tro på dig? - Lyssna på henne.
Hon höll på att få oss dödade i en kollapsande ruin.
Det kommer inte fler stenar, så nu kan vi ta oss härifrån.
- Följ med oss. - Vi går nu.
Ärligt talat...
På sätt och vis har de rätt. Det är inte särskilt stort här.
- Bra? - Ja, bättre än förväntat.
Vi måste stänga dörren för att blockera för värmen.
Mykaela, är du säker på att det här är rätt?
1902 var det ett vulkanutbrott på Martinique.
Bara en överlevde. En man som satt i fängelse.
Packa upp. Ta av er kläderna ni inte behöver.
Tack, mamma.
- Vi kanske behöver vattnet. - Vi måste täta dörren med våta kläder.
Så gjorde mannen på Martinique för att överleva. Han använde sin urin.
Tack.
- Vad tycks, chefen? - De är beredda, men det finns luckor.
- Avledning eller angrepp? - Lite av varje.
- Hur lyder planen? - Målet klockan ett.
Det är såna helikoptrar vi behöver. Stridshelikoptrar.
De ska inte användas till nån civil räddningsaktion.
Vi lägger bara till lite eldkraft. När vi är över Pompeji-
- är det som i öknen, bara lite värre.
Precis. Och därför måste vi angripa.
- Hur ska vi komma in? - Vi hittar ett hål i stängslet.
- Vi behöver avledning från utsidan... - Det står jag för.
- Jag älskar att spränga saker. - När slår vi till?
Vi gör det nu. Använd så lite våld som möjligt.
Håll ner huvudena.
- Det är därför jag lyssnar på dig. - Se till att tatuera det i pannan.
Nu kommer den... värmevågen.
- Mykaela? - Ja, mamma.
Jag är så stolt över dig, gumman.
- Mamma... - Du är det bästa barn...
...man kan önska sig.
Jag älskar dig så mycket.
Jag är ledsen, Rashida.
Det är inte ditt fel.
Om vi klarar oss, så lovar jag...
Jag vet.
Herregud... Vi klarade det.
Är det över?
Jag menar...
- Det är helt overkligt. - Det ger ingen mening.
- Det är över, eller hur? - Vi kan vila här en stund.
Det var väl det värsta?
Kom igen!
Det är långt ifrån över.
Man känner sig naken när man gör det här mitt på dan.
- Håller du på att tappa stinget? - Så fan heller.
Beklagar, Carlo. Nu gör vi det.
- Han är sen. - Snart nu...
Det sker snart.
Det var startskottet. Kom igen.
Kom igen, gumman.
- Vi sticker nu. - Jag är på gång.
Håll fast er.
Då lättar vi.
Herregud...
Vulkanexperten... Hur ska vi dö nästa gång?
Vårt största problem nu är svavelgas.
Är vi i närheten av stora mängder aska, utgör det ett omedelbart hot.
- Hur mycket aska? - Mycket. Ca tre meter eller mer.
Vi måste iväg nu.
Du...
- Vad är det med dig? - Det är inget ni behöver oroa er för.
Om det finns fler faror bör vi alla få reda på dem.
Blir det fler utbrott så blir de bara värre och värre.
- Hur mycket värre? - Har du hört talas om Krakatau?
Var är han?
Där.
Vi plockar upp honom.
Öppna luckan.
Kom igen, cowboy.
- Är allt bra, soldat? - Håll fast er.
- Vi lyfter. - Det här är roligare än talibanerna.
Han förblöder.
Är du okej, Cane?
- Tack. - Svimma inte förrän vi är framme.
Vänta tills vi har återvänt.
Det är därför jag kallas Hurricane. Jag är omöjlig att stoppa.
Nej, för att du är full av väderspänningar.
Fokusera nu. Cane, jag behöver dig här.
Kom igen.
- Alita, du tar kommunikationen. - Uppfattat.
- Allt okej? - Låt mig bara ta över henne.
Hon är din... När är vi framme?
- Om 35 minuter. - Håll henne lågt.
- Det var som fan. - Ja, jävlar. Kom igen, allihop.
- Har vi tur? - Man vet aldrig.
- Satellittelefonerna? - Ja... Jag tappade min i byn.
Men jag har stadig...
Jag måste ha tappat den när jag ramlade.
Vilket par vi är.
- Vad tror du? - Jag vet inte. Det verkar okej.
- Jag tycker vi går in. Är du okej? - Ja.
Är du säker? Kom igen, då
Vad händer nu?
Spring!
- Sätt fart! - Kom!
Spring!
Jag är så ledsen.
Utbrottet följdes av en massa aska. Det betyder att...
Vadå? Den vulkaniska askan som du talade om förut?
Det är säkert en massa jord också. Det kanske inte utgör nån fara.
- Precis som du sa... - Kanske, jag är ingen expert.
- Jag kan få oss alla dödade. - Nej.
Vi hade redan varit döda om det inte var för din skull.
Ingen av oss vet ett smack om vulkaner. Vi följer dig.
- Det kommer att gå bra. - Okej.
Så... Vad gör vi nu, boss?
Jag är inte säker.
Fan! Inget svar.
Hörni...
Vi har fått sällskap.
- Hur har de kommit ifatt oss? - Vilken hastighet har de?
Jag har ingen aning. De är kanske lättare eller starkare.
Eller så stal vi den långsammaste helikoptern i Italien.
Cade! Säkra dörren.
Jag vill skjuta på dem för att få bort dem.
Jag vill inte att oskyldiga soldater dör.
2 till 3 Hotel.
Vi har order att ledsaga er tillbaka till basen.
Vi har order om att skjuta om ni inte lyder order.
Har ni förstått? Vi skjuter ner er om ni inte vänder om.
Jeff, gör inte det här. Vänd om på en gång.
Beklagar, Carlo. Jag är tvungen att göra det.
- Vi är innanför eldavstånd, sir. - Avfyra några varningsskott.
- Hur långt ifrån är vi? - Vi når molnet om några minuter.
Men de kan vara inom eldavstånd om en minut.
Det är de redan.
Varningsskott betyder inte att du ska träffa honom. Förstått?
- Det händer inte igen, sir. - Nej, då kan det bli krigsrätt.
- Ska jag förfölja dem, sir? - Ja! Så lyder din order.
- Köra dina trick. Få in oss i molnet. - Spänn fast er nu.
Bra jobbat. Två kvar.
- Nästan inom skottavstånd, sir. - Vänta! Tänk dig för.
Om du missar nu kan skotten träffa civila-
- som flyr från utbrottet.
- Mitt råd är att närma dig mer. - Ja, sir.
Nu har jag koll på det. Fan!
Flyg inte helt upp i röven på honom.
Nu ska vi se vem som har störst ballar.
- Cane! Är det här nödvändigt? - Det tycker han.
Låt honom slippa undan om han flyger till vänster. Det är för många civila.
- Svänger han till höger, skjut. - Mikrofonen är på, sir.
- Är den? Ursäkta. - Sånt händer, sir.
2 till 3 Hotel, vi har er på kornet.
- De har låst fast oss. - Nej, det har de inte.
Såg du? Det är ett passagerarflygplan.
Ett civilflyg i området. Avbryt!
Jag avbryter. Avbryt och vänd om.
Bra... Fortsätt.
Hur är det med vristen?
Den blir nog bra.
Det påminner om nattattackerna mot Bagdad under Golfkriget.
- Det här är bara värre. - Det påminner om helvetet.
- Vi är över Pompeji om 15 minuter. - Hur ska vi hitta dem?
- De är säkert inte ute i det fria. - Vi har inte mycket tid på oss.
Jag gav Mykaela och Lynne ett par satellittelefoner.
- Då är det bara att ringa. - Jag har försökt ända sen Neapel.
Alla telefonerna har GPS-spårning. De är hopkopplade.
Såtillvida att de fungerar.
Bingo! En av dem fungerar. Koordinaterna.
Mykaela! Är du härnere?
Hej, mamma.
- Är du okej? - Ja, jag har bara ont i huvudet.
- Där. Museet i Pompeji. - Bra.
När vi kommer till Pompeji ska du leta efter en byggnad med fyra våningar.
Om 45 minuter ska vi vara ute.
Ta det lugnt. Vi hittar dem.
Var är Christine?
Christine!
Mykaela!
Vi måste härifrån.
Vi måste ut, nu!
Mamma...
Andas. Hjälp mig, Kal.
- Var är Christine? - Följ efter mig.
Den här vägen.
Skynda på!
Jag behöver kläder och vatten.
Riv tyget i strimlor.
Håll bakpulvret över munnen och andas. Det absorberar gaserna i luften.
I teorin, alltså.
Vad fan var det?
- Mamma, det är din telefon. - Är det din?
Jag trodde det var en elektronisk turguide.
Pappa försöker spåra oss. Vi måste högre upp.
- Sir, det händer nåt. - Har du fortfarande kontakt?
- Nej, förbindelsen är borta. - Satan.
Vi börjar ändå vid museet. Håll ögonen öppna.
Herrejössses.
Spänn fast er. Nu blir det turbulent.
Kom igen. Nu!
Muren är massiv.
Den håller åtminstone gasen ute.
- Ytterligare ett skalv. - Inte den här gången.
- Du råkar inte ha dynamit i ryggan? - Inte ens en raket.
Vi måste göra nåt.
Pappa försökte spåra telefonen innan den gick sönder. Han vet var vi är.
- Gick signalen igenom? - Det är möjligt.
- Går det, så klarar Jeff det. - På det sättet ni talar om honom...
...framstår han som en superhjälte. - Det är han också.
Jag är den första som ska räddas av Superfarsan.
- Han kommer, det vet jag. - Det är för farligt.
Finns det bara en chans att komma hit, så grejar han det.
De är ju hans jobb.
- Hur går det, Cane? - Vi landar om 90 sekunder.
Bra... Nu gör vi det.
Även om han är på väg, så har vi inte mycket tid på oss.
Efter det senaste skalvet kan det komma en pyroklastisk ström.
Vid ett utbrott kan berget värmas upp så hårt att det förgasas.
Det skapar en ström liknande en tidvattenvåg.
Det är antagligen farligt, eller hur?
I böckerna står det att den kan uppnå en hastighet av 700 km/t.
Och med en temperatur på 4000 grader... Ganska farligt...
Ingen kontakt? Vi utgår från att de är kvar på museet.
Vi har mindre än 30 minuter på oss. Jag vill att vi gör det på 10.
Är det förstått? Bra.
Sikten är undermålig, så jag behöver ficklamporna.
Vi springer så fort vi landat. Cane, kan du landa på taket?
Det ser hållbart ut, men svävar över er och håller motorn igång.
Uppfattat. Sätt fart.
10 minuter. Genomsök allt och sen ut. Förstått?
- Ja. - Då kör vi.
Det är pappa. Det måste vara det.
Lynne! Mykaela!
Hörni... Kom igen nu!
De hittar oss och tar oss härifrån.
- Hur kan du veta det? - Jag känner min man.
5 minuter... 5 minuter till.
Lynne! Mykaela!
Kolla rummen däruppe.
Hallå?
Mrs Pierce?
- Lynne! Mykaela! - Jeff!
- Är ni därinne? - Pappa!
- Vi är härinne! - Är ni därinne?
Vi är härinne!
- Vad har hänt? - Taket föll in. Vi kommer inte ut.
Vi får ut er om några minuter.
Alita! Cade! Jag har hittat dem.
Kom igen! Vi kan inte stanna här länge till.
De är bakom muren. Taket föll in. Vi måste göra ett hål.
- Vi har väl verktyg. Till det? - Alltid redo, kapten.
25 sekunder.
De är antagligen döda. Nu måste vi härifrån.
Gå så långt från dörren som möjligt.
Ta betäckning. Vi försöker skapa en utgång.
Ni måste gå bort från dörren.
Ni har 25 sekunder på er.
- Nu. - Spring!
Sätt fart!
- Kai, vad gör du? - Hjälp mig.
Ta betäckning.
Ner!
Nu måste de vara här snart.
- Pappa! - Lynne! Mykaela!
- Pappa! - Är alla okej? Nu sticker vi.
Kom igen!
Okej, Hurricane!
Kom hit!
Så ska det se ut. Nu drar vi.
- Helt otroligt att ni lever. - Det kan vi tacka Mykaela för.
Hurricane! Kom igen!
- Kom. Är du okej? - Ja, ja.
- Vad gör vi nu? - Det finns alltid en lösning.
- Vi måste ha en annan helikopter. - Hon har rätt.
Akta er!
Cade!
Den pyroklastiska strömmen.
Det måste vara den. Vi måste ta betäckning.
- Hur stort är museet? - Det finns en källare.
Kom igen!
- Kom, kom, kom! - Det ska nog gå. Kom igen!
Kom igen!
Så där ja, älskling. Är alla okej?
Vad gör vi nu? Ska vi bara chilla här?
- Är det verkligen säkert? - Det hoppas jag.
Vi är i en gravkammare. Förhoppningsvis kommer inget in här.
Har du hört nåt?
Upp med hakan, soldat. Du känner till riskerna.
Ge mig den, din idiot.
Ta det lugnt.
Får jag titta på ditt ben.
Vad har du gjort? Kan du stödja på benet?
- Finns det nån väg ut, vulkanexperten? - Samma väg som vi kom in.
När slutar det utbrottet?
- Jag vet inte. - Ett par dagar?
- Dagar? - Det går inte. Vi kommer att kvävas här.
Vi måste kunna få hjälp från nån.
Jag ska hitta en väg ut.
Mot trapporna. Ut allihop.
Kom igen!
Vi måste ut.
Nej, Alita! Nej!
Kom igen!
Kom igen, Cane!
Vad ska vi göra, pappa?
Upp allihop!
Kom igen!
Hjälp!
Ge mig din hand!
Bra. Kom igen!
Kom igen. Sätta fart!
- Jag är hemskt ledsen, pappa. - Varför då?
- Att du var tvungen att komma hit. - Du har inget att vara ledsen för.
Jag är stolt över dig.
- Vad är det som händer? - Det här har jag inte läst om.
- Det låter som en... - Där!
- Ja, Cane... - Kom igen!
Sätt fart nu!
- Du är galen, vet du det? - Skynda er. Jag ska till krigsrätten.
Spänn fast er.
Jag trodde inte du skulle komma. Din galning.
Jag är här för att jag blev räddad för 25 år sen av en annan galning.
- Och jag kände honom inte ens. - Nu är vi kvitt.
- Kvitt? Nu står du i skuld till mig. - Självklart.
Jag såg inte hela ditt team.
Vi miste Alita och Cade.
- Jag beklagar. - Låt oss få hem de andra.
Det blir inte lätt. Bara jag kunde hitta lite soppa.
Satan!
Luftfiltren slammar hela tiden igen. Kom igen!
- Är det det där? - Ja, när kommer dit bort...
Carlo!
- Flyg, flyg... - Jag försöker.
Jag kan inte styra den.
Håll i er!
- Går det bra där bak? - Ja.
Carlo?
Kapten? Är du okej?
Kapten? Jag är för i helvete överste. Förbannade civilist.
Den satans stenen gick rakt igenom axeln.
Cane, ge överste Dylard förstahjälpen.
- Ska ske, sir. - Ge mig lite morfin.
Det är som i Kandahar, du piper som en kyckling.
- Håll dig till att flyga... - Jag flög väldigt i Kandahar.
Men du klagade ändå, eller hur?
- Ta det lugnt... - Ge mig lite morfin!
Vet ni vad? Jag vill inte bo i Italien längre.
Vesuvius utbrott avtar och skalven blir färre.
Trots stora skador, står Pompeji ännu kvar.